Trebuie să fie pe undeva. Continuăm?
Agent Smith, doamnă.
Un bărbat a atacat o femeie ieri seară
la rezidența Esplanada, în spatele dv.
- Nu ați auzit nimic anormal? - Nu, îmi pare rău.
Doamne, e oribil. Femeia nu are nimic?
- Femeia nu are nimic? - Nu.
E bine.
Scuzați-mă.
Fratele meu Omar Little a sosit în noaptea aceasta. A căzut pe o fereastră.
Nu apare nimeni pe numele acesta.
Probabil era drogat și și-a pocit numele.
Pe față avea o cicatrice.
Avea picioarele rupte.
Nu am avut niciun rănit de acest gen în seara asta.
Ce porcărie.
Am căutat în toate tomberoanele, benele și casele goale din 3 cvartale.
- Nimic. - Chiar și în canale.
Marlo vrea să ne vedem.
Ce vrei să facem?
Care?
Nu pare posibil.
Nu.
Asta e o treabă de Spiderman.
Am ratat lovitura.
Acum o să ne caute el.
The Wire Sez. 5 Ep.6 Traducere și adaptare: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
"Dacă ai o problemă, te înțeleg perfect" - Freamon
De obicei, echipa mea mă ferește de obiectele tăioase.
Totul a început cu Charles Center și Tommy d'Alesandro.
Și a continuat cu William Donald Schaefer și Harborplace.
Apoi primarii Schmoke și O'Malley,
cu Inner Harbor Est.
Este rândul administrației mele să revendice brațul central
al Patapsco, care va fi cunoscut în curând sub numele de New Westport,
revitalizând o altă coastă maritimă a marelui nostru oraș.
Mulțumesc.
Adio,
Locust Point Sud.
- Du-te dracului, Krawczyk. - Da, du-te dracului.
Poponar nenorocit.
Poponar care demolează portul din Baltimore
ca să îl vândă dobitocilor și îngâmfaților din Washington!
- Cine este? - Nimeni, dle primar.
Nu este nimeni.
Un criminal în serie seceră persoanele fără adăpost din oraș
Ești mulțumit, ticălosule?
Sunt satisfăcut, da.
- L-ai sunat pe ziarist? - Nu.
Nenorocitul ăsta își inventează singur povestea.
Șefii au prevăzut o conferință de presă în după-amiaza asta.
O să vină atâția bani pentru caz că o să ți se învârtă capul.
Ce e cu dosarele alea?
Cadavrele din casele goale. Lipsesc analizele de laborator.
Dar la unele s-a făcut treabă bună.
Știi ce, Jimmy?
O să reanchetez fiecare dintre crime.
O să o iau de la zero.
Știi de ce? Pentru că sunt un polițist de la Criminalistică.
Lucrez la crime.
Nu inventez nimic, nu-mi pasă de nimeni. Dacă am o crimă, o anchetez.
Fac ceea ce trebuie să fac.
Spune-mi dacă ai nevoie de ceva, bine?
Mașină, ore suplimentare sau analize... tot ce vrei.
Pentru că, în trei sau patru ore, o să curgă banii pentru ancheta mea.
Ce vrei, Bunk. O să am mai mult decât are nevoie Lester.
Să fii așa de aproape de un criminal în serie
trebuie să fie ciudat.
Un pic, da.
Superb articol, Scott.
Da, păi aproape că s-a scris singur.
Am avut noroc că m-a sunat.
Nu numai, s-a întâmplat muncind din greu,
mergând la sursa poveștii.
- Ce ai pentru mâine? - Mâine?
Nu putem uita de asta după o zi sau două.
Vreau să stau o noapte cu cei fără adăpost.
Să mă transpun în pielea lor, ceva de genul ăsta.
Dacă rămân peste noapte, n-o să-l am mâine, dar poimâine sigur e gata.
Excelent. Ar putea fi continuarea ideală.
O să vorbesc cu Gus.
Am fost sunați și de canalele naționale și de cablu.
- Vor un interviu. - Cu mine? La televizor?
Dacă poți să dai declarații naționale în mod responsabil...
Desigur.
Dar nu mă simt prea bine ca centru al poveștii.
Dar există modalități de a rezolva situația în manieră responsabilă.
Gândește-te că reprezinți "Sun".
Ora de glorie.
Asta e ceva, nu?
- Lipsa locuințelor? - Coperta noastră
ar trebui să reflecte aspectul dickensian al lipsei de adăposturi.
Elementul uman.
Scott va începe.
Își va petrece noaptea pe străzi, va scrie din acest punct de vedere.
Scott? Deja face studiul despre educație. Ar trebui să fie trimis...
Nu văd că studiul școlilor
să producă același impact
ca prezentarea lipsei de locuințe.
Crimele astea, telefonul dat ziaristului nostru...
Asta deschide problema, nu?
- Da, dar... - Până la finalul anului,
să ne consacrăm nu numai crimelor,
ci și asupra naturii lipsei de locuințe în sine.
Aspectul dickensian, înțeleg.
Am ajuns într-un punct, inspectore Sydnor,
în care nu mai am nici timpul nici răbdarea
de a mă pune în serviciul sistemului
în care muncim.
M-am săturat.
- O să demisionezi? - Nu încă, nu imediat.
Atunci ce tot spui?
Când au oprit anchetarea lui Marlo, ultima oară,
când au zis că nu mai pot finanța continuarea anchetei...
am considerat că e o decizie nedreaptă.
- Nedreaptă.. - Acum fac la fel.
O să instrumentez un dosar împotriva lui Marlo Stanfield
fără să țin cont de regulile obișnuite.
Îi ascult ilegal mobilul lui Marlo Stanfield.
- La naiba, Lester. - Dacă ai o problemă cu asta,
te înțeleg perfect
și te sfătuiesc ferm să pleci cât mai departe de mine.
Îți amintești de acesta?
Nu am mai făcut presiuni asupra puștiului
din respect pentru nebunul de Pryzbylewski.
Ce ar avea să-mi spună acel puști un an mai târziu?
Bunk.
Ce e chestia asta?
Vernon a percheziționat magazinul tipului asasinat,
a găsit asta în sertarele biroului.
- Documente de la marele juriu? - Transcrieri, analize.
- Cine era? - Un traficant din est, Joe Stewart.
A încasat un glonț în cap noaptea trecută.
Cineva l-a aranjat pe Prop Joe?
Anul trecut, federalii îl acuzau pe Charlie Burman.
Ticălosul fugise cu două zile înainte de arestare. Încă e pe fugă.
Iată punerile sub acuzare.
Toate.
În cine nu avem încredere la tribunal?
- Să pun brânză pe cartofi? - Da. Și chili.
OK.
- Ceva de băut? - O limonadă cu căpșuni.
- OK. - Reiau ascultarea
- mobilelor după mai mult de un an? - Da.
Spune-mi că vorbesc codificat, Lester.
Nu vreau să risc pușcăria dacă nu interceptăm decât comenzile lui de mâncare.
Nu am găsit niciun cod.
Am câteva zeci de apeluri, toate normale.
Nimic legat de droguri, niciun număr, nicio oră.
Nimic suspect.
Atunci nu face afaceri prin telefon.
Să terminăm cu nebunia asta. Să o ștergem.
Am și cinci apeluri
între 30 și 40 de secunde,
la fiecare răspunzând de la primul semnal sonor,
fără conversație de o parte sau de alta.
Pricepi? Când vorbesc nu spun nimic important.
Dar își dau telefoane în care nu spun nimic.
30 de secunde fără conversație.
Este...
- Am vorbit. Cunoaște riscurile. - Mă bag.
Dacă închidem cazul ăsta nenorocit, mă implic.
Ceva nou? Vorbesc despre afaceri?
- Nu. - Lester, la naiba!
Marlo nu va vorbi de afaceri la telefon,
dar mai e ceva ce nu am înțeles încă.
Avem nevoie de mai multe efective. Două echipe de supraveghere să vedem
- cum folosesc mobilele. - Ai citit ziarul?
Cu un asemenea titlu
șefii vor aloca bani pentru crimele asupra celor fără adăpost.
O dată făcut asta,
îți voi trimite doi inspectori.
Crimele asupra persoanelor fără adăpost?
Ce legătură este între cele două cazuri?
E greu de explicat.
Îți amintești ce au zis în partid în urmă cu doi ani
că trebuie să fac ca să ajung guvernator?
Să construiești ceva și să îți înscrii numele,
să faci să scadă criminalitatea și să nu te atingi de școli.
- Și să rămân mereu tânăr. - Una din patru nu e rău.
Doamne.
Trebuia să facă asta în aceeași zi ca la New Westport?
Vestea mea cea bună nu va ajunge nici măcar pe paginile locale.
Inaugurarea trebuia să aibă loc de două săptămâni.
Nimeni nu se aștepta la problema cu vagabonzii.
Mai întâi, sunt surprins să văd atâția jurnaliști.
Puțin mai devreme astăzi, anunțul revitalizării
unei alte părți a orașului nu a atras atâta lume.
Ziariștii nu par să dea atenție decât aspectelor negative din Baltimore
și închid ochii la progresele realizate.
Cu toate acestea, mă bucur să vă văd în număr așa de mare. Unii reprezintă
nu numai jurnalele locale ci și atenția națională.
Vă mulțumesc că vă preocupați
de cei mai vulnerabili dintre cetățenii noștri implicându-vă în această dramă.
Cetățenii fără adăpost, care au alunecat la marginea societății noastre,
care nu primesc decât un minim de atenție și de eforturi,
nu atrag decât foarte puțin atenția politicienilor.
Ei mai mulți nu votează,
nu contribuie la campanii, nu prea plătesc impozite
și când guvernul nostru este la curent cu existența lor
încearcă să minimalizeze daunele provocate de prezența lor.
Se deschide câte o cantină sau câte un adăpost pe ici, pe colo.
Sunt îndepărtați de centrul orașului
de școli, de casele noastre.
Dacă ar trebui să ne judecăm societatea după modul cum sunt tratați săracii,
ar trebui să ne fie rușine.
Eu sunt, Dumnezeu să mă ierte, un politician.
Dar am și candidat
la o funcție publică pentru că eu cred în alt mod de guvernare
și că, până la urmă,
nu vom fi judecați după eforturile depuse pentru alegători,
contributorii la campaniile noastre,
sau pentru contribuabilii noștri.
Cred că vom fi judecați după ceea ce facem pentru cei defavorizați.
Aceasta este proba. Aceasta este încercarea mea.
Cineva ucide oamenii fără adăpost din acest oraș.
Ia viața cetățenilor
care nu au mijloacele sau forța de a se apăra cum trebuie.
Va fi oprit.
Vom face tot ce ne stă în putință pentru asta.
Aveți cuvântul meu.
Mulțumesc, dle primar.
- Ce te-a apucat? - Ce?
Vreau să vă asigur că facem tot ce putem
pentru a-l captura pe acest individ.
Inspectorii noștri sunt neobosiți.
Agenții sunt în contact
cu organismele care lucrează cu cei fără adăpost.
Nu pot intra în detaliile anchetei
dar voi răspunde la întrebări.
Dle prefect, există legături cu crimele
din casele părăsite de anul trecut?
Nicio legătură.
Ați cerut ajutorul FBI pentru anchetă?
Cred că prefectul adjunct Daniels poate da mai multe detalii.
Orice ajutor este binevenit.
Inspectorii noștri lucrează îndeaproape
cu unitatea de analiză comportamentală de la Quantico.
Chiar și cu resursele de care dispuneți,
nu e foarte dificil să prindeți un criminal în serie?
Analiza materialului genetic și banca de ADN în creștere continuă
nu ne erau accesibile în urmă cu câțiva ani.
Gestiunea resurselor este mai eficace
mulțumită unor programe sofisticate.
Și avem unii dintre cei mai buni anchetatori din țară.
Cum a afirmat primarul în mod oficial cu puțin timp în urmă,
acest caz a devenit prioritar pentru poliție.
A fost lăsat un mesaj?
Nu pot furniza niciun detaliu asupra anchetei în acest moment.
Să rămân?
Ți-a zis cine sunt, nu-i așa?
Fiule, problema cu crimele
este că nu sunt uitate niciodată.
Anchetăm săptămâni, luni, ani.
Până ce, până la urmă,
cineva decide că e suficient,
până când obținem ceea ce trebuie
din partea persoanei potrivite.
Știi ce se întâmplă după aceea?
Când un caz este judecat,
toți cei care nu au spus nimic,
care au mințit,
care nu cred că o să se întoarcă asta împotriva lor
o să sfârșească inculpați
și vor petrece ani de zile în spatele gratiilor.
Ani?
O să mă băgați la răcoare?
Dacă știi ceva despre acel Lex
care a fost împușcat, este ultima ta șansă de a vorbi.
Anul trecut ai spus...
Nu îmi promiteți că mă scoateți de aici?
Asta faceți voi, mințiți ciorile proaste.
Bă, dați-l afară pe polițaiul ăsta înainte să-l pocnesc.
Sunteți născut pentru asta. Vă stăteau la degetul mic.
Urmam ordinele primarului.
Să dublăm efectivele?
Unul sau doi inspectori în plus
și mai multe patrule acolo unde se adună vagabonzii.
Dar dincolo de asta, dle adjunct, dulapurile sunt goale.
- Dar Carcetti... - Nu vă lăsați înșelat.
Vrea să rezolvăm crimele, dar fără să cheltuim.
Nu faceți mutra aia șocată.
Aici e jocul granzilor.
Mobilul criminalului nu este suficient?
Credeam că îl puteți pune sub urmărire prin GPS.
Folosește un mobil.
Și suspectăm că îi scoate bateria între apeluri.
Și nimic nu-l împiedică să își schimbe telefonul
ca să sune de la un alt număr.
Vreți să urmăriți și telefonul ziaristului?
Este absolut normal
să îi supraveghem pe amândoi.
- În mod normal am face asta. - Nimic din toate astea nu este normal.
Telefonul unui ziarist de la "Baltimore Sun" este problematic.
Trebuie să găsim calea de mijloc între nevoile voastre
și dreptul la primul amendament al ziarului "Sun" și al surselor sale.
Primul amendament nu garantează confidențialitatea.
- Un precedent legal indică... - Nu spun că este
- imposibil, dar... - Dar ce?
Câtă vreme nu avem proba
că suspectul schimbă telefoanele,
nu înclin să fiu partizan
al unei interceptări a convorbirilor de la "Baltimore Sun".
Ți-e teamă să nu-i superi?
Nu te bate niciodată cu cei care cumpără cerneală la kilogram.
Doamne.
Foarte bine, dle judecător.
Câți inamici vrei să ai?
Dle adjunct.
- De unde vine asta? - Dragă, nu vrei să știi.
Știi ceva nou?
Ai scos toate cele 22 de crime din sertar?
- O să lucrezi la toate. - Încerc dintr-o perspectivă nouă.
25.
Crima mea triplă. Marlo și oamenii lui sunt de vină.
Ești sigură?
Mi-a zis-o un informator bun.
Una dintre victime îl vorbea de rău pe
dl Stanfield, care a luat-o personal,
ucigându-l împreună cu prietena lui.
Copilul mai e în viață. Poate nu este chiar așa de rău.
Oamenilor le e așa de teamă de ticălosul ăla
că niciun martor nu vrea să vorbească.
Cum stai cu anchetele?
Nu avem nici măcar analize pentru 14 cadavre.
Un an mai târziu, încă îi trimit cereri lui Landsman
care le pune direct în sertar.
- McNulty ar fi sunat un ziarist. - Eu nu sunt el.
Ce-ar face Bunk?
Ar renunța la afacere?
Numărul ne-a fost redus.
Știți bine. Am pierdut 3 sau 4 angajați.
Ne-am pierdut jumătate din angajați.
S-a stricat frigiderul, am pierdut 4 luni de mostre sanguine.
4 luni de dovezi. Și încă nu avem unul nou.
Mă umpli de milă.
Am pe cap cel mai mare masacru din istoria orașului
și nicio analiză la capătul unui an?
Serios, Ron!
Nu poți vorbi cu presa.
O să cadă capete
dacă se va afla. Nu e vina nimănui.
- De fapt, e un pic vina voastră. - Ce tot spui?
După pensionarea lui Annette,
dovezile s-au strâns ca niciodată.
Ne trebuia un asistent de laborator,
dar cu reducerile de personal am avut doar unul interimar.
- Unul interimar? - Da.
Fără asigurare medicală, fără pensie. Un interimar care să ne ajute
o vreme. Vino.
O să-ți arăt ceva.
Trebuia să trieze și să claseze oligo-elementele indivizilor.
Fire de păr, mai ales fibre.
Provenind de la 14 scene ale crimei.
- Care e problema? - La început,
ați scris numerele celor 22 de probe depuse.
- Da. - Dar în anexele suplimentare
ai pus totul sub inițialele MdC
urmate de... "toate".
- Îți amintești? - Și?
Nu știa ce înseamnă "toate".
A ordonat totul sub același număr de cerere.
- Doar nu spui... - Da.
Nu avem idee de la care scenă a crimei provin probele.
Niciun indiciu.
De fapt,
în afară de asta, e mai degrabă o angajată bună.
- Echipele de supraveghere. - 12 ore de serviciu fiecare.
Instalate în locurile cheie.
- Primarul a zis că e o prioritate. - Așa este.
Ia-o pe Greggs, dacă vrei.
Ultima dată i-ai luat ancheta.
Încă un inspector
sau rămâi singur.
- Sunt doar tâmpenii. - Nu știu.
Discursul primarului a fost foarte bun.
M-a mișcat.
Ca și comentariul tău de mai devreme.
- O să-ți spun ceva. - Ce?
Ticălosul cu asociația i-a venit de hac lui Joe.
E sigur.
Știți că a fost afectată cooperarea.
Joe. Nehalitul.
Oameni de nădejde, mai ales Jos.
Au fost uciși cu sânge rece.
Știu la ce vă gândiți așa că nu mă voi ascunde.
Eu sunt responsabil.
În urmă cu o săptămână l-a atacat pe Omar cu acordul lui Joe.
Poponarul ăla nu a avut curaj să mă atace, așa că mi-a atacat apropiații.
Acum, dublez miza.
100.000 pentru o bucată din muist.
250.000 pentru căpățâna lui.
- Și asociația? - M-am ocupat de asta.
O să conduc eu această întâlnire.
Știam.
Slim,
vreau să iei felia lui Nehalitul.
Cu tot respectul,
nu sunt făcut să conduc.
- Cheese, atunci. - Nicio problemă. Mă ocup.
Până nu terminăm cu Omar,
ar fi mai bine să suspendăm întâlnirile.
De fapt, nu cred că au vreo importanță.
Dacă aveți vreo problemă,
spuneți-o sau închideți gura.
Cei din Vest,
pentru aprovizionare,
sunați-l pe Monk.
El se va ocupa de asta. Pentru Est,
Cheese. Încă ceva.
Prețul pachetului crește.
30 în plus.
Bine. Am terminat cu căcatul ăsta.
Ce?
Anul viitor, școlile.
Până în decembrie ne ocupa de problema
celor fără adăpost. Marele Whiting a vorbit.
L-am văzut pe Klebanow în urmă cu 30 de minute
dar ne-a refuzat. Îmi pare rău.
Uitați, apărem la televizor.
Suntem prudenți în colaborarea cu poliția.
Ziarul meu nu are intenția
să intervină între poliție și suspect.
Nu credeți că este un moment incredibil
pentru orice ziarist să se confrunte cu răul încarnat,
ca Fiul lui Sam?
Asta face din tine Jimmy Breslin din Baltimore.
Nu, nu aș spune asta...
Dar, dacă ai intrat în contact
cu un criminal, nu-ți faci griji
dacă continui să lucrezi pe stradă?
Nu. Deloc.
Asta ne e meseria. Lucrând pe teren, ne așteptăm
să fim în pericol la un moment dat. Asta ne e meseria.
De acord.
Dar foarte rar un ziarist se regăsește
în centrul poveștii,
care se desfășoară,
despre un criminal
care încă e liber și care reprezintă un risc major pentru...
Să-l fi vazut pe Phelan, de dimineață.
Îi era prea frică să pună microfoane în telefoanele ziariștilor
de frică să nu și-i pună în cap.
Al naibii judecător!
De ce vrei mai multe interceptări? Avem tot ce ne trebuie.
Nu vreau. E vorba de principiu în sine.
Mă enervează să-l aud vorbind.
Fără mașini de supraveghere.
Mi-o dau doar pe Greggs.
Tu și Sydnor va trebui să faceți tot ce puteți în acest moment.
Nenorociții.
Le mai trebuie un cadavru?
Îl sun pe omul nostru din districtul de sud.
În regulă. Puteți pleca.
Bine, șefule.
Ce mai faci, Rick? Ca pe vremuri, nu?
Ia tot ce vrei.
În seara asta iau doar marfa
- și îți las ceva. - Ce?
Niște vorbe de transmis.
Marlo este un mare căcănar.
Nu e nicio mândrie în a ucide un orb.
Și spune-i că nu are suficient curaj să se înfrunte cu mine.
În regulă.
Spune-i că îl aștept pe stradă.
Și el, ca o târfă ce est, se ascunde.
Îi voi spune. Promit.
Ia-ți cheile și ieși.
I-ai ucis pe Joe? Pe Nehalitul?
Nici nu credeam asta.
Și acum?
Sunt mai multe moduri de a trata un dosar.
Le-ai verificat antecedentele?
Antecedentele, da.
Dar am căutat toate numele pe care le-ați scris.
Nu doar antecedentele, ci toate înregistrările.
Mărturiile la tribunal,
eliberarea condiționată, supravegherile,
permisul de port armă, detențiile, eliberarea pe cauțiune.
- O anchetă amănunțită? - Dragă,
joc cu cărțile care mi s-au dat.
O anchetă de crimă?
- Cine se ocupă de caz? - Worden. Dintr-o altă echipă.
Socrul. Bătut până a murit.
Au interogat mama,
dar pe nimeni altcineva.
Nu prea seamănă cu celelalte, nu?
O bătaie pe o străduță
- nu îi seamănă lui Marlo Stanfield. - Nu.
Dar totuși o să lucrezi la asta.
În Biserica penticostală unde am învățat religie, s-ar fi zis
- că Spiritul Sfânt te stăpânea ieri. - M-a învăluit complet.
- Lăudat fie. - Mă enervează că, pe deasupra,
trebuie să mă ocup de un ticălos care îi ucide pe cei fără adăpost.
- Câte tăvi cu rahat sunt? - Dar are dreptate, te-ai descurcat.
Era nevoie de pasiunea asta.
- Credeți... - Rezolvând problema
- putem trece la nivel național. - Guvernatorul a eliminat
programele de urgențe medicale și de locuințe anul trecut?
Cum? TEMHA.
Înlocuită de TDAP, anulând alocațiile celor
care nu corespund condițiilor federale.
Și mai rău, a presat respingerea noilor cereri,
cea ce a trimis mulți oameni în stradă.
Îl doborâm pe republicani pentru că au înfundat săracii.
Ar merge. Iei național apărarea celor lăsați pe dinafară.
Iar lipsa locuințelor este o cauză câștigătoare.
În statul ăsta, te iei de tipul care a rupt plasa de protecție.
Persoanele fără locuință.
Ia te uită.
Baza către 2306.
Spune, Lester.
Vezi pe cineva să folosească vreun mobil?
Așteaptă.
Negativ.
Stai așa.
A venit cineva.
Lester?
Nu o să mă obișnuiesc niciodată să văd locul ăsta așa de gol.
E adevărat, dar ai fi surprinsă de câte se pot face
când nimeni nu privește peste umăr.
Trebuie să servești mandatele astea. Nu avem foarte mult timp.
Mă ocup de asta.
Mai sunt câteva lucruri pe care ar trebuie să le acoperim.
- Acum? - Dacă nu acum, atunci când?
Data procesului se apropie cu pași mari.
Exact. Dar...
Am zis ceva?
Nu, doar că...
Sydnor va aduce un informator.
- Și dacă ești aici... - Rahat.
Îmi pare rău.
- Îți las lista mea, bine? - Nicio problemă.
Ne ocupăm de asta.
Îmi pare rău, Lester, dacă am fost indiscretă.
Nu aveai de unde știi.
Ce cauți aici?
Dacă e vorba de Michael, vă spun direct, nu mai locuiește aici.
De fapt, mă ocup de ancheta asupra soțului dv.
Ați vorbit cu inspectorul Worden când s-a întâmplat.
- Era prietenul dv., nu-i așa? - Când nu era la închisoare.
Tatăl ultimului meu fiu.
Dar știți cum a murit.
A fost bătut.
Crimă pasională, cum se spune.
Nu revenise acasă de suficient timp
încât să supere în asemenea hal pe cineva.
Dacă nu cumva a fost din cauza dv.
Crezi că am habar?
Să jucăm cu cărțile pe față.
Fac meseria asta de mult timp
și am învățat un lucru: o crimă ca asta
e întotdeauna legată de o femeie.
Nu știu nimic.
Simt că mințiți.
Și uitați ce vom face.
O să mergem până la secție,
o să vorbiți în fața juraților. Dacă îi mințiți,
o să vă acuze de sperjur.
O să stați în centrul de detenție pentru femei câteva săptămâni.
E incredibil ce mult ajută asta în perioada de doliu.
- Luați-vă lucrurile. - Nu mă mișc de aici.
Sunt eu sau gratiile.
Inspectore, vă jur, nu sunt vinovată.
Nu pe mine trebuie să mă întrebați.
Ci pe băiat. El știe.
Lucrează cu cei vinovați.
Vreți să scăpați de mine.
Nu, trebuie să mă crezi.
Mi-a zis că Devar nu se va întoarce înainte chiar să aflăm că e mort.
Ați zis că lucrează cu ei. Cu cine?
Chris, Snoop, toți gangsterii. Cine altcineva mai omoară oameni pe aici?
Arată-mi aparatul foto.
Dă-l înainte cu minut și șase secunde.
Merge.
Poftim. Privește.
Un singur apel. Conexiune. Tăcere.
Ce ai?
Le-am luat pe astea trei.
Pierd timpul.
La ce oră a plecat Monk?
La 13:24. Două minute mai târziu.
Nu e vorba de ce spune Marlo,
ci de ce trimite. Privește-l pe Monk.
- Da. SMS. - SMS?
Trebuie să îți amintesc, inspectore,
că tinerii ăștia vin din școlile din Baltimore?
Și privește
cum își ține telefonul. E prea departe ca să citească textul.
Nu, fiule. Imagini.
Imagini...
De ce te uiți la mine?
Știi ce fac? Te momesc.
Te lasă să te apropii. Și fix când ești gata de a închide ancheta,
îți trag covorul de sub picioare.
Nu mint. Avem un criminal în serie în libertate.
Nu știai?
Apare în nenorocitul de ziar.
La ce fel de ajutor am dreptul? Un singur inspector nenorocit.
Dacă vor să facă pe proștii, n-au decât. Dar voi face ce trebuie.
Scuze.
Da, Oscar.
Minunat.
Desigur. Unde?
Vin.
Omule, nu tre' să fii așa de cătrănit.
De ce nu cumpărăm jucării să le ducem copiilor tăi?
Nu asculți.
Cum să îmi văd familia cu Omar pe urmele noastre?
Cum ar ști de ei?
Cum a știut de orb?
Omar, bă!
Șterge-o!
Și tu, micuțule.
Banii întârzie astăzi.
Glonțul din piciorul tău te va ajuta să explici ce a pățit
Marlo.
Ceilalți doi o să regrete că nu au fost uciși.
Nu uita să-i zici lui Marlo că am ars banii.
Nu e vorba de bani.
E vorba de a-i rănii oamenii, de a-i otrăvi viața.
Spune-i băiatului că un bărbat adevărat ar ieși să se vadă cu Omar pe stradă.
Așa să-i spui!
Sergentul și doi detectivi au ajuns înaintea mea.
Apoi și șeful de tură. Iar ofițerul de gardă e pe drum.
Pentru o crimă oarecare?
Tu și Lester ați demarat o chestie grozavă, fiule.
Acum, o crimă ordinară îi pune pe toți pe jar.
Dumnezeu să vă păzească.
Imagini?
Poze pe telefoanele mobile.
Deci ne trebuie un nou motiv rezonabil de a captura pozele
și un nou aparat pentru a o face.
Cum să fac să apară asta
în modul de operare al falsului criminal în serie?
Când am început, ai zis că vor ajunge câteva microfoane,
o cameră sau două și în două săptămâni îi vom prinde. Așa ai zis.
M-am dat peste cap să obțin asta,
dar nu, apoi ți-a trebuit și o interceptare telefonică.
Și am rezolvat să o primești.
Și tu ai cerut echipaje de supraveghere.
Dar înainte să ajungem acolo, mi-ai arătat o chestie.
Ce naiba.
Trebuie să-ți spun, Lester,
nu vreau să te jignesc, dar înțeleg de ce Daniels
o lua razna când deschideai gura.
Ești coșmarul șefilor!
Eu doar urmez ițele.
Să zicem că obțin interceptarea imaginilor. Îl prindem pe Marlo?
Va fi ceva codat, probabil,
dar îl vom putea descifra.
Asta ne va spune în ce mod
lucrează, și de obicei asta e suficient. Sau nu.
Dar adevărul este că l-am sâcâit
pe Sydnor ca să supraveghem câteva canalii și apelurile lor.
Când le vom descoperi codul, vom avea nevoie
de mai mulți oameni ca să îi surprindem asupra faptului. Nu putem face totul.
Nu mai pot să falsific lucrurile.
În noaptea asta, jumătate din poliție
era la scena crimei lui Oscar înainte să sosesc eu.
Nu vom mai putea inventa crime.
Mulțumesc pentru lapte.
Ce ar fi o gogoașă fără lapte?
Vorbeai despre al doilea serviciu militar.
Cel unde a ieșit prost, da.
Mi-a pus capac. Dar ei nu vor să înțeleagă asta.
Cine?
Mai ales comandanții și ofițerii medicali înalți.
Au zis că soldații nu suferă de nevroze traumatice.
Dar nu e așa.
Îmi spui ce s-a întâmplat?
Terry, poți vorbi despre asta?
Mai aveam o lună.
Eram într-o misiune de securizare aproape de Fallujah.
Eram adjunctul șefului de echipă.
M998 ale noastre erau blindate.
M998?
Un Humvee.
Îmi pare rău. Adoră acronimele.
Pe scurt, ne terminasem misiunea, ne întorceam. Era liniște.
Apoi bum.
Vehicolul din capul de coloană a fost atins de o rachetă.
Explozia l-a dezmembrat pe trăgătorul de pe M50,
a răsturnat un Humvee ca pe o cutie de chibrituri.
Șoferul și-a pierdut ambele brațe. Sânge,împușcături peste tot...
Dar el râdea, repetând: "Uite, mamă, fără mâini".
Nu reușesc să scap de râsul lui din mintea mea.
E foarte aiurea.
Pentru că el e bine. E mai bine decât mine.
Are două brațe prostetice. 80.000 bucata.
Și apoi?
Nu mare lucru.
Am plecat, am securizat perimetrul.
Doctorii făceau tot ce puteau. Așteptam evacuarea.
Nu vreau să mă plâng
de copia altuia. Să știi doar că se vorbește despre asta.
O întrunire comunitară la Belair-Edison
pentru separarea școlară. O femeie mă bate la cap cu asta.
Spune că copiii ei nu au văzut vreun cent.
Sper că sunt numai tâmpenii.
- Merge bine? - Da.
- Ai văzut poza? - Da, e bună. Ascultă.
Am primit o plângere legată de un articol de-ale tale de acum două săptămâni.
Femeia moartă în urma unei reacții alergice la fructele de mare.
Îți amintești? O femeie din cartier o cunoaște pe sora ei.
Articolul nostru se pare că i-a adus mulți bani pentru copii.
- Prin bursa de studiu. - Da, și?
Spune că sora ei a mai fost condamnată pentru escrocherie.
Banii au ajuns în cazinouri și nicidecum la copii.
- La naiba, dar cine... - Eu știu.
E sigur o bătrânică dintr-acelea care vorbesc fără să știe,
dar ar trebui să verifici cu familia,
ca să nu fim trași pe sfoară, bine?
Nu. Nu imediat. Când vei termina.
O să dau câteva telefoane, bine?
- E răpire. - Sincer, nu sunt sigur.
L-am întrebat dacă vrea 100$ ca să vorbească la cină...
- și s-a urcat în mașină. - I-ai dat banii?
I i-am băgat în haină.
Nu are cazier, Lester. E grozav!
- Crezi că se va putea întoarce acasă? - Până la urmă, da.
Până atunci vom fi terminat cu Marlo.
Și legat de ceea ce a pățit...
o să se creadă că a fost o glumă de studenți.
Știe că suntem polițiști?
Cine l-ar crede? E nebun.
- De unde știi că e nebun? - Uită-te la el.
Se dă cu capul de pereți.
Și știu ce medicamente ia.
Am sunat la laborator. Este un antipsihotic.
Deci...
i-am luat cartea de identitate,
o să-i șterg numele de pe flacon
și îi las asta.
Este a primului vagabond mort pe care nu l-a dat Oscar.
Cel care era prea rigid. Donald ceva.
Îl are dintr-un adăpost din Cleveland, în Ohio.
McNulty, ar trebui să faci un examen psihologic, pe bune.
Iată-ți motivul de a intercepta pozele de pe mobil.
Trimitem poze cu el
cu o panglică. De pe un telefon cu cartelă
ziaristului cu un mesaj în care se plânge de articolele lui.
"Nu sunt pervers" sau așa ceva.
"Acum, nu veți mai găsi cadavre".
"Ci doar fotografiile victimelor".
Înainte de dispariția lor.
Uită-te la amărâtul ăsta.
Nu-mi vine să cred că vom face asta.
Dacă dispare, orașul a încurcat-o.
Interceptezi pozele și până să găsești un furnizor de-ai lui Marlo,
vei avea toți oamenii de care ai nevoie.
Și Marlo cade.
Cade de sus.
Să nu-mi spui că și asta s-a rătăcit.
Vreau comparații între suspecții cunoscuți
și ADN-ul de la această scenă a crimei.
Sigur e plin de ADN.
- Acum! Imediat! - E cap de listă.
Imediat ce terminăm cu toate probele din cazul vagabonzilor.
E prioritar, Bunk.
Cazul vagabonzilor.
Totul vine după acesta. Îmi pare rău.
Amicul tău, McNulty, a captat atenția tuturor.
Nenorocitele de crime asupra oamenilor fără locuință...
Deci te cheamă Larry?
OK, Larry. Ești pe mâini bune. Totul o să fie bine.
O să-ți placă aici. E cald, au paturi moi.
Și cel mai bine e că ți-am dat bani cât să poți intra.
Haide, Larry.
O să fie bine. Îți promit.
"Washington. URMĂTOAREA EDIȚIE".
Vă simțiți în stare să pledați singur împotriva lui Clay?
Nu ați mai pledat de mult într-un caz de o asemenea amploare.
Asta trimite un mesaj.
Să începem cu lista de martori. Să vedem dacă o putem reduce puțin,
având în vedere natura distrată a unui juriu din Baltimore.
Mai întâi,
trebuie să amintesc de altceva.
- Actele de la Marele juriu? - Examinări ștampilate.
Transcrieri ștampilate.
Cu zecile.
Găsite în dulapul unui traficant ucis de un glonț
în Baltimore Est.
Adjunctul de la Operațiuni mi le-a adus.
Avem o scurgere de informații.
Refugiul Municipal din Richmond.
Și s-a proțăpit
în fața locului meu de muncă. Era dezorientat.
Rătăcit, cred. Așa că l-am adus aici.
Donald, de unde vii?
Spune-i, Donald.
Din Baltimore.
Dar mie mi-a zis că vine din Cleveland.
Aveți vreun act de identitate?
Aici scrie Cleveland.
Donald, dacă v-am da de mâncat?
Totul e bine. Vino.
E bun?
E excelent, Gus.
Aproape cântă.
Scotty, băiete.
Excelentă lucrare.
Aceasta e cu adevărat autentică.
- Excelentă muncă. - Mulțumesc.
Mie mi-a plăcut că nu ai exagerat.
Fără culoare. Fără vreun punct de interes inventat.
Nimic în afară de propoziții declarative concise.
- Îl lași pe fostul soldat să povestească. - Mulțumesc, Gus.
Citește și plângi.
Și mă refer literalmente.
Ai dat câteva telefoane pentru plângere?
Da. Sunt tâmpenii. Am vorbit cu cei din cartier.
Sora e respectabilă, dar mai există o femeie,
fără grad de rudenie, care e mereu arestată pentru cecuri false.
Folosește numele sorei
de fiecare dată când e prinsă.
A făcut deja asta de trei sau de patru ori.
- Fără glumă. - E o nebunie.
Dar sora e curată. Toți spun asta.
Pot să mai fac ceva pentru el?
Nu, e în regulă.
Dar mulțumesc că mi l-ai adus. Cei mai mulți oameni îi ignoră.
Vreau doar să vă completez dosarul.